Ut!
- Vad har hänt? - Flickan var fast i en källare i fyra dar.
Du grips misstänkt för människorov och utpressning.
En uppgörelse försätter oss i fara.
Tommy Lee Royce och Lewis Whippey är på fri fot. Vi ska ta fast honom.
- Vill du göra nåt på din födelsedag? - Nej.
Mormor mår fortfarande inte bra.
Att bo med en gammal tant, och ingen pappa, är inget liv för en grabb.
EFTERLYSTA
- Jag väntar i bilen. - Ja.
- Catherine! - Hej! Är du upptagen? Jag kan vänta.
- Nej! Aldrig för upptagen. - Grabbar, kan vi ta det här senare?
- Hur är det med dig? - Tja...
- Vi ville besöka dig på sjukhuset. - Inte mycket att se.
Ska vi gå in? Vill du ha lite te, eller...?
Te, ja tack.
- Jaha, så du fick mitt meddelande? - Vilket då?
Jag pratade med Clare. Du ska veta:
Om det nånsin finns nåt jag kan göra för dig, vad som helst...
- Hon föreslog att betala huslånet. - Nej.
Du anar inte hur gärna jag och Helen skulle vilja göra nåt sånt.
- Hon skojade. - Nej.
Jag gjorde bara mitt jobb. Jag tror inte att det vore etiskt, lämpligt.
- Det är snällt, men... - Jag vill göra nåt.
Visst, men det är inte därför jag är här.
- Ann besökte mig på sjukhuset. - Ann? Jag trodde...
Jag tog egentligen inte emot besök, men hon blev insläppt.
Det gjorde inget, jag blev glad.
Men sen berättade hon nåt för mig.
Nåt jobbigt, nåt som hon ville...
Hon klarade inte av att själv berätta för dig, så hon bad mig.
Så...
Hon blev våldtagen.
En av dem, Tommy Lee Royce, han våldtog henne.
När det blir rättegång - och det blir det, vi tar honom - då måste du veta det.
För du vill inte höra det för första gången i rättssalen. Så...
Hon vill inte att hennes mamma ska veta, för...
Helen behöver ju kanske aldrig få veta, eller hur?
Men du behöver veta det.
Så hon bad mig berätta, för hon kunde inte.
Hon är stark, klipsk och hanterar det, men det jobbigaste för henne var,
att inte veta hur hon skulle berätta för dig.
- Var är de? - Vilka då?
- De ska väl bevaka dig hela tiden? - Jag vet inte, nånstans är de.
- Vad gör du? - Låt bli mig, din jävel. Din jävel!
- Har inget att göra med mig! - Sluta!
Du ville prata med mig?
På med bältet.
- Var bor du? - Är han min son?
- Det är min grabb! - Nej.
- Jag och Becky var ju ihop. - Sjuka jävel! Hon sa vad du gjorde.
Du är min son! Jag är din pappa! Du är min son, Ryan!
Jag kände din mamma!
"Jag visste att nåt underbart skulle hända", sa Bobbie, "men inte det här!"
"Åh, min pappa! Min pappa!"
"Fick inte mor mitt brev?", frågade far. "Det kom inga brev i morse."
"Åh, pappa! Är det verkligen du?"
Den välbekanta känslan av hans hand i hennes bekräftade att det var han.
"De har tagit fast den skyldige. Alla vet nu att det inte var din pappa."
"Jag visste det hela tiden", sa Bobbie.
Hej.
- Hur är allt? - Inte så pjåkigt. Bättre nu.
- Mår hon bra? - Vi är på väg dit, långsamt. Tror jag.
Det blir bättre när Tommy Lee Royce är fast. Det var henne jag ville prata om.
Bara en kopp te, tack.
Hon fyller år nästa vecka, och du vet hur hon är.
Men jag har övertalat henne, för familjen Gallagher vill så gärna tacka henne.
Så bara vi i familjen, och Ann, Helen och Nevison.
Vad fint. Jisses, Nevison Gallagher!
Så här är det... Ska jag bjuda din pappa och Ros?
- Javisst, om mamma vill det. - Ja.
Okej. Jag kan göra det, så klart. Det är bara det att...
Vad då?
Hon har träffat din pappa igen.
Träffat honom? Menar du...
- Sex? - Ja.
Så det är bara lite... Jag avskyr att ordna fester.
Jag tänkte att hon behövde nåt roligt. Hon dog nästan och räddade nåns liv.
- Men jag kan ju inte bara bjuda honom. - Bjud vem du vill.
- Jag undrade vad du tycker. - Jag får ju inte veta vad som pågår.
Nej. Du kan inte bjuda pappa men inte Ros. Varför bjuda nån av dem, om...
De tog hand om Ryan när Catherine var inlagd.
- Ryan? - Ja.
Varför träffar pappa henne? Vad dumt!
Det var innan allt det här.
Det hände sen han fått veta att han skulle få sparken från tidningen.
Förlåt. Jag har trampat i klaveret, visst?
- Kom igen. - DC9224, behöver omedelbar förstärkning.
Skottlossning på A629, skicka ambulans och helikopter.
Två misstänkta på motorcykel kör längs A629:an mot Huddersfield.
Vi måste gå och handla lite saker till i kväll, som Clare hade glömt.
- Kan jag få lite godis? - Har du varit snäll? Hela dan?
- Får jag vara uppe sent? - Om du uppför dig.
- Kommer morfar? - Ja.
- Kommer Ros? - Ja.
Jag gillar Ros.
- När slutade du betala ut hans lön? - Så fort de grep honom.
Är det lagligt? Hon har rätt, vi vet inte hur stor del av skulden han bär.
Vill hon ha ut den får hon anlita advokat.
Hon sitter ju i rullstol! Inget av det här var hennes fel. Och inte barnens.
Nej. Men som jag förklarade för henne,
har handlingar, hans handlingar, följder.
De är här.
- Blev han skjuten i munnen? - Jag såg inte...
- kroppen. De hade spärrat av platsen. - Munnen nämndes inte på nyheterna.
- Vilka gjorde det? - Överste Senap, Professor Plommon.
- På en Honda. - Med ett blyrör.
Om de visste vilka som gjorde det skulle de ju ha gripit dem.
- Alla är här inne. - Helen, Ann och Nevison är här!
Hej, trevligt att träffas!
Catherine är där inne, om ni vill...
Hej.
Hej!
- Hur är det med er, allihop? - Vi lever.
Hej, Catherine.
Miljontals pund lagda på min utbildning. Och här är jag, onödig och arbetslös.
Jag tog examen vid Royal Northern i fjol med hyfsade betyg, vilket inte ger jobb.
Förutom lärarjobb, men jag sticker hellre nålar i ögonen och blir gängvåldtagen.
Och jag talar av egen erfarenhet. Tja, inte gängvåldtäkt men... Du vet.
- Hur klarar du det? - Jag klarar det.
Jag måste, för mammas skull. Vilket är bra.
Det som hände säger mer om honom än om mig.
Det är en bra inställning. Kvinnor tar ofta på sig skulden, varför vete gudarna.
Men det gör de, det är inte klokt. Det händer nästan jämt.
- Du är unik. - Jag vill bara att de tar fast honom.
Det kommer vi att göra.
Allt bra, grabben?
Jag antar att Ros inte vet nåt om dig och mamma.
Vad får dig... Varifrån har du fått det?
Och ni är lyckliga familjen med Ryan?
Vi hjälpte till när din mamma var sjuk.
Lögnare. Jag trodde att du förstod, men... Herregud.
- Förstod vad? - Skadan.
- Orsakad av att hon tog sig an... saken. - Du är full och pratar högre än du tror.
- Du är lika rubbad som hon! - Jag fattar inte.
Kan du förklara vad det handlar om?
Har du glömt vad hon sa till mig?
Nej. Jag har inte glömt, Daniel.
Hej! Där är saken som inte borde finnas.
- Vi tar lite frisk luft. - Dra åt helvete!
- Fan! - Se nu vad du har gjort.
Jag blev helt paff när Clare berättade.
Jag trodde att du förstod, men så hoppar du i säng med henne igen.
- Vad nu? - Han har krossat en flaska.
Daniel har druckit en del. Du kan väl ta upp Ryan, Catherine?
- Ja, gå och lägg dig, din lilla skit! - Och du kan dra åt helvete, din subba.
Ta upp Ryan, så tar jag itu med det här.
Ska du ta itu med det? Jaså?
- Lugna ner dig. - Jag pratar inte ens med dig numera!
- Jag vet. Men du krossade en flaska... - Jaså, vet du? Du vet inte ett skit!
Prata inte med mig som om jag vore ett fyllo du har plockat upp på gatan!
Ursäkta, vi har bara ett litet familjebråk.
Du kan stänga in dig med dem, jag slutade hoppas på dig för länge sen.
Det är honom jag är besviken på.
Snart börjar du tycka att Becky var ett helgon, som hon.
- Han är arg för att vi haft Ryan hos oss. - Det gäller inte honom, utan dig.
Jag trodde att du fattade, alltihop.
Becky var en förlorare. Hon lurade er.
Hon umgicks med drönare, missbrukare och idioter, och hon bad om det!
- Du vet att mamma inte vill höra sånt. - Nej, hon får inte sluta tro på sin skit.
Hon bad om det, mamma! Hon gillade honom. Hon berättade det för mig.
- Så korkad var hon. - Vad är det som pågår?
Det som pågår är: I hela mitt liv uppför jag mig väl, gör bra ifrån mig i skolan.
Gör inget väsen av mig, ger er inga problem. Och vad får jag som tack?
Jag får: "Varför dog inte du, Daniel? Varför var det inte du?"
- Om jag nånsin sa så... - "Om"? Han vet, han var där.
- Fast du vill kanske förneka det också. - Om jag sa så har jag redan sagt förlåt.
Och ingen tror på den här "sorg" -skiten, ingen som spelar roll. Vi var där!
Vi vet att det inte är sorg. Det är skuld.
Du kunde inte hejda henne. Becky var helt oregerlig, och du kunde inget göra.
Sluta låtsas att hon var nåt hon inte var!
Hon var en dum, självisk liten subba!
Tror du att hon brydde sig om dig? Visa lite respekt för oss som vet sanningen.
Visst.
Nu går vi. Jag har fått nog av de här två.
Båda är precis lika störda.
Förlåt, men det var inte en särskilt snäll sak att säga till nån.
Hon hade just dött, jag var i chock, jag minns det inte ens.
Hej då!
- Hur är det? - Tacka Daniel.
Hur fan kunde han veta om mig och Richard?
Okej...
Så här är det...
Det kan ha varit jag.
- Det var jag. - Vad menar du?
Jag visste inte om jag borde bjuda Ros och Richard, och vi pratade...
Du vet ju att Daniel inte tål mig!
Du visste att han skulle gapa om mig och Richard inför Ros! Fan, Clare!
När du opererades var han jätteorolig.
Skit i om jag sa så. Det är sant. Han var alltid så avundsjuk på henne.
- Vem? - Becky!
- Säg inte så! - Vad vet du?
Han var kanske avundsjuk på att hon alltid fick all uppmärksamhet.
Varför lyssnar jag på dig? Jag sa ju att jag inte ville ha nån jävla fest!
Förlåt! Jag ville bara göra nåt för dig.
Jag går och lägger mig.
Du borde verkligen börja tänka på att hitta nån annanstans att bo.
- God morgon. - God morgon.
Ryan vill börja gå hem ensam.
- Inte ensam! - Med Cesco, vi kan cykla.
- Du måste ha hjälm. - Det är töntigt!
Och reflexväst. Och ta samma väg hem som vanligt.
De är villkoren som gäller.
Går du och borstar tänderna, vännen?
- Vad fin du är. - Jag har ett möte inför jobbåtergången.
- Hur mår du? - Bra, tack.
Fint! Slå dig ner.
- Varför går Royce och den andre fria? - Vi gör allt vi kan.
- Bevakas Lynn Dewhurst? - Royces mamma.
Ja, vad jag förstår gör vi allt. Jag ska fråga. Jag tar tag i det personligen.
- Har man försökt identifiera hans far? - Det är jag säker på.
Nej, sir. Ingen vet nog vem hans far är.
Har vi förhört cellkompisen, om han nämnt släktingar för honom?
Jag ska ta upp det.
- Har man bett allmänheten om hjälp? - Ja. Det har jag själv gjort.
- Har vi filmer från kinarestauranger? - Ursäkta, men hur skulle det hjälpa?
- Han gick till den på Milton Avenue. - Det är för långsökt.
- Jag tycker att det vore bra polisarbete. - Ni skriver inte ner det, sir.
Jag ska ta upp det. Hur som helst: Välkommen tillbaka, Catherine.
Kom.
God morgon.
Jag har delat ut post i höghusen, och en lägenhet fyra trappor upp, nummer 20...
Det luktar illa när man öppnar brevinkastet, och det flyger runt flugor.
Så jag undrar om det ligger en död hund där inne.
Herregud!
Berätta, Twiggy.
Ryan? Hej.
Minns du mig? Jag är din pappa.
- Minns du? - Ja.
Du har nog hört en massa dåliga saker om mig, men allt är inte sant.
Mormor säger att du är hög på knark.
Nej, jag är inte hög på knark.
Jag är din pappa, Ryan.
Fast...
Fast hon gillar inte mig. Därför vill hon inte att jag ska ha med dig att göra.
Vad heter du?
- Du kan kalla mig pappa. - Jag menar ditt riktiga namn.
Okej. Jo...
Jag heter Tommy.
Jag har aldrig haft en pappa.
Jag är din pappa!
Jag har tittat på dig i flera veckor när du kommer ut ur skolan.
Jag ville säga hej, men nån var jämt där.
- Inte i dag. - Nej.
- Hur är allt? - Jag får inte prata med främlingar.
Jag är ingen främling! Jag är din pappa.
Och jag vill bara att du ska veta vem jag är.
Så du vet att allt dåligt folk säger om mig inte är sant.
Som vad då?
Jag har bara...
Jag har begått misstag. Jag hamnade mitt i nåt, jag startade det inte, men...
Men nu är det jag som är i störst knipa.
- Sånt händer mig också. - Jaså?
I dag drog Max Higgins ut allt toapapper ur behållaren,
och sen sa han till fröken: "Det var Ryan Cawood!" Så jag blev utskälld.
Precis!
Var bor du?
Kan vi åka en sväng?
Vi skulle kunna, men bensinen är slut.
- Hur länge har du bott här? - Den är inte min, jag lånar den bara.
- Får jag en cigarett? - Nej! Det är onyttigt.
Du röker ju.
Ett bloss.
Mormor säger att man inte ska röka, men hon gör det, jag har sett det.
- Berätta om din mamma. - Vi hälsar på henne ibland i Heptonstall.
- Hur menar du? - Det är där hon är begravd.
- När dog hon? - När jag föddes.
- Hur? - Vet inte.
Men jag har mormor och Clare, så...
- Var var du? - Jag var bortrest.
Men ingen berättade för mig att hon dog.
Jag tänkte... Ska vi säga till mormor att du inte knarkar och att du är min pappa?
Det... Minns du att jag sa att jag är i knipa? Fast det är inte mitt fel.
Hon är ju polis, eller hur? Och om de vet var jag är kommer de och tar mig.
- De sätter mig i fängelse. - Varför då?
- Jag har gjort saker. Så säg inget. - Men det var ju inte ditt fel.
De skulle aldrig tro på mig. Så lova att inte säga nåt, inte ens till henne.
Särskilt inte till henne.
Jag lovar.
Om du köper bensin, kan vi åka en sväng då?
- Det... - Bara du och jag.
Vi får se. Kanske det.
Nu är det bäst att du cyklar hem, innan de börjar undra var du är.
- Kan vi ses i morgon? - Tar du med mjölk?
- Vi ses. - Ta hand om dig!
Och du får inte säga nåt till nån!
I morse vid halv tio hittade vi två döda män i en lägenhet i Sowerby Bridge.
En av dem var Lewis Whippey, den andre hette Brett McKendrick.
Rättsläkaren tror att de har legat där i två till fyra veckor.
Det var mycket blod i köket, och proverna skyndades på i labbet.
Och blodet visade sig varken vara Lewis Whippeys eller Brett McKendricks.
Det är Tommy Lee Royces.
Så det var alltså där de gömde sig.
- Man hade sökt där. - Han kan inte ha hunnit långt.
Och han måste ha skadats allvarligt, det handlar om en till två liter blod, så...
Skada, blodförgiftning...
- Kan han vara död? - Ja, det är möjligt.
En av de två döda män som upphittades i dag i en lägenhet är Lewis Whippey:
En av de män som eftersökts i samband med mordet på polisen Kirsten McAskill.
Man vet även att Tommy Lee Royce som också eftersöks i samband med mordet,
hade vistats i samma lägenhet.
Han tros vara kvar i området, och allmänheten uppmanas till försiktighet.
Polisen upprepar även att han kan vara beväpnad, och är farlig.
Nu sporten...
- Tack för att du kom. - Ett rent nöje.
Jenny sa att skälet till att du olagligt vägrar betala ut min lön är,
att jag måste inse att mina handlingar får följder för andra än mig själv.
Du anser att det är mitt fel att din dotter blev våldtagen och förödmjukad.
Jag bad om högre lön för att skicka min dotter till en bra skola.
Med tanke på hur du blåste min pappa på delägarskapet,
tyckte jag inte det var mycket begärt.
Jag hade aldrig föreslagit att de odjuren skulle kidnappa din dotter,
om du bara hade sagt ja när jag bad dig.
Så du har rätt, Nevison.
Dina handlingar har fått följder för andra än dig själv.
Din jävel.
Du kan gå nu.
Pappa! Det är jag!
- Vem är det? - Cesco, min kompis.
Han trodde inte på att jag har en pappa.
Får vi komma in? Jag tog med mjölk.
- Hur fort går den? - Vi ska köpa bensin. - Visst, pappa?
- Var är ratten? Hur styr man annars? - Med en stång.
- Får jag visa? - Nej, inte just nu.
- Tänd en eld! - Det är inte kallt nog.
- Du kan följa med oss! - Visst, pappa?
Du skulle kunna, men det blir bara jag och pappa.
Visst? När vi har bensin.
Ja.
Ja, det stämmer.
- De äter upp mig! - Vad är problemet?
- Att han skrämmer barnen. - Det låter som om de skrämmer honom.
Jamie, hör på mig! Det finns inga krokodiler i det här landet.
Krokodiler lever inte här, utan i Australien!
De vrider käkarna ur led och sväljer en!
- Det finns en barnfilm med en krokodil... - "Peter Pan".
Ja! Jag tror att han har tittat på den och rökt på samtidigt.
Nej, kliv inte i där! De äter upp dig!
- Kan du hålla i henne? - Somliga är inte kloka!
Shaf, är nåns liv i fara?
Nej. Tarzan kan skrapa knät om han trillar ner från gungan...
- Gjorde mr Badal allt han skrev ner? - Ja, det tror jag nog.
Tror du? Har du frågat? Slängde han lappen i soporna när jag hade gått?
Nej, han lade den i fickan, och jag tror att han tänkte kolla upp allt.
Klart att du säger det, ni pissar ju alla i samma potta.
- Som tramset med Marcus Gascoigne. - Ska vi ta det här på mitt kontor?
Har de kollat om nån skott-eller knivskadad sökt vård?
Roger Elgood, då?
Läkaren som blev avstängd sen han skrivit ut tomma recept!
Skulle Tommy Lee Royce gå till honom? Kan du ha börjat arbeta för tidigt?
- Ja, men ingen annan gör ju jobbet. - Om det här hade varit nån annan...!
- Jag går hem. - Nej, vi ska prata!
- Jag vill inte jobba med cirkusapor. - Sluta.
- Fan ta dig. - Snart tar jag dina gradbeteckningar!
Du får dem.
Stoppa upp dem i röven. Här, ta dem.
- Nu är du i knipa. - Skit samma. Hej då.
- Har du inte med dig din kompis i dag? - Nej, han tyckte inte att du var snäll.
- Nähä. - Det tyckte inte jag heller.
- Inte? Du fick ju inte säga nåt till nån. - Jag trodde du menade vuxna.
- Nej, jag menade alla. - Förlåt.
Det gör inget. Vill du gå in dit? Jag har nåt åt dig.
- Vad då? - Det är en överraskning.
Kom igen, det är inget att vara rädd för. Du är väl inte rädd för mig?
HEM
- Hallå? - Det är jag, var fan är du?
- Hur så? - Ingen på stationen sa var du var!
Ryan kom inte hem klockan fem, och tjugo över ringde jag hem till Cesco.
Hans mamma sa att Cesco sagt att Ryan,
har hälsat på sin pappa på båten nere på kanalen!
- Var är du? - Hur vet Cesco det?
- Han följde med honom i går! - Okej, jag kommer.
Ring Cesco igen, jag har inte numret, och fråga honom om detaljer:
Var båten ligger, vad den heter, vilken färg den har, allt som kan peka ut den!
Shaf! Tack och lov, chefen svarar inte.
- Hör på noga. - Du är i onåd.
Jag tror att Tommy Lee Royce är på en båt på kanalen vid Hebden Bridge.
Vi behöver en helikopter, beväpning, insatsstyrka och en hund.
- Är du säker? - Knacka på chefens dörr nu!
Jag vet att du är rädd för honom, men det är bråttom.
- Och... - Vad då?
- Han har nog Ryan. - Jag fixar det.
- Cawood, har du en mötespunkt? - Inte än.
- Kan du bevaka båten? - Snart.
Invänta förstärkning innan du gör nåt.
Visst...
- Jag måste gå nu. - "Pappa". Kalla mig pappa igen.
- Jag måste gå nu, pappa. - Jag gillade när du kallade mig det i går.
Men jag blev lite förvånad när du dök upp med din lilla polare.
Jag tog bara med honom för att han inte trodde på mig.
- Jag borde vara hemma nu. - Du fick ju inte säga nåt.
- Det är ingen fara. - Tror du det?
Ja.
Jag tror att du kan ha kastat ut mig till vargarna, lilla Ryan.
Vad betyder det?
Jag tror att stunden har kommit när jag måste...
Ja. Dra vidare.
- Inte för att jag berättade? - Jo, därför.
Jag ska inte berätta för nån mer.
- Vill du ha en till? - Jag har inte druckit upp den här än.
Jag har hittat bensin. Jag tänkte att det kunde vara fint om jag tar dig med mig.
Som du ville! För jag vill verkligen inte lämna dig här med din mormor.
- Varför var du inte på jobbet? - För att jag har sagt upp mig.
Var nånstans var du?
Ingenstans.
- Vad har hänt? - Jag har bara fått nog.
Vi väntar. Vi väntar, visst?
Om jag ska följa med måste jag säga till mormor, annars blir hon orolig.
- Knappast. - Det blir hon visst.
Hon älskar dig inte. Hon tycker att du är jobbig.
Det gör hon inte alls!
Det är några saker jag inte har berättat för dig, Ryan.
Den här resan vi ska åka på...
Den är kanske inte vad du förväntar dig. Den är en annan sorts resa.
- Jag vill inte följa med längre! - Jo...
Jag tror att det vore bra att ta dig med mig.
Vi kommer nog aldrig att passa in, du och jag.
Och jag vill att du ska slippa gå igenom all skit jag har gått igenom.
Och det kommer du att göra.
Hjälp!
Mormor!
- Släpp honom. Det är mig du vill åt. - Jag skiter väl i dig!
Vet du vad jag vill? Jag vill att du ska leva länge, i plågor.
Och det jag vill att du minns, subba, är att du rår för allt det här.
Det är ditt fel, alltihop. Allt!
Jo, och du hittade inte mig.
Jag hittade dig!
- Ut! - Du, då?
Gissa vad? Du kommer att behöva nån som torkar röven åt dig.
Döda mig. Ge mig tändaren!
- Varför skulle jag vilja göra det? - Döda mig!
Döda mig!
Nej.
Döda mig!
Subba!
Jävla subba!
Catherine.
Taylor vill att du är hemma tre veckor till, och om han ser dig på stationen,
så sparkar han dig nerför trappan.
Okej.
Du fick honom.
Ja.
Tack för att du ringde.
- Vill du ha lite... - Visst.
Tack för att du kom.
Förlåt att jag förstörde din födelsedag.
Förlåt att jag...
När ditt barn föds kommer du att förstå.
Att förlora ett barn är...
Enda sättet att orka är att bli lite galen.
Och det är orättvist att ens andra barn tvingas se det och höra det som sägs,
och jag beklagar att det hände dig. Jag beklagar att jag lät det hända.
Jag vet att hon inte var perfekt. Det vet jag.
Jag önskar att jag kunde visa hur mycket jag älskar dig.
Jag är så stolt över dig.
Hur blir det med dig och pappa och Ros?
Äsch, det...
Du förstår, jag och din pappa hade nog aldrig skilt oss om inte...
Men det gjorde vi. Så...
Ryan lär göra mig tokig varje dag, och jag vet inte om jag fattat rätt beslut,
men jag kunde inte ha gjort nåt annat. Satt honom på fosterhem?
- Nej. - Fastän alla avskydde mig?
Mamma...
Ingen avskyr dig.
Översättning: Lisa Laestadius BTI Studios